![]() |
№745 від 15.02.2016p. |
Передплатний індекс: 23429 Тел. +38(0362) 623131, (098)0565477 |
За своє плідне і насичене життя очам Дж. Ф. Купера вдалося побачити чимало, однак, його літературна мова змогла передати і донести до читача думки автора настільки майстерно, як це не вдавалося до нього, мабуть, жодному американському письменнику. Власне кажучи, Купер стояв біля самих витоків зародження американської літератури. До цього дня, багато американців шанують його як батька-засновника американської прози та американської класичної літератури в цілому. Який же був шлях цієї великої людини, що є письменником світового значення, творами якого, ще за життя автора зачитувалися як на його Батьківщині, так і в багатьох інших частинах світу.
Батьком Джеймса Фенімора Купера був Вільям Купер (1754-1809), який народився в сім’ї квакера в Сомертоні (тепер район Філадельфії, Пенсільванія). 12 грудня 1774 у місті Берлінгтон (штат Нью-Джерсі), Ульям Купер одружився з дочкою квакера Річарда Фенімора, Елізабет Фенімор. У роки американської революції Вільям Купер зумів серйозно розбагатіти і придбав досить велику ділянку землі, що включає озеро Отсего, яке в свою чергу є джерелом річки Саськуеханна (зараз там розташований національний парк “Мерехтливе дзеркало”, Glimmerglass State Park). На березі озера в 1786 році він заснував поселення Отсего, яке після його смерті стало називатися Куперстаун (штат Нью-Йорк). У 1791 році Вільям Купер став місцевим суддею, і трохи пізніше двічі обирався до Конгресу. Всі перераховані вище факти прямим чином відбилися на майбутньому письменника і його творах. Так наприклад, докладний опис околиць озера можна зустріти у творах “Піонери, або Біля витоків Саськуеханна”, “Звіробій, або Перша стежка війни” і “Останній з могікан”, адже саме там відбувалися основні дії цих романів. Більш того, саме зі свого батька Дж. Ф. Купер списав образ одного з головних героїв у романі “Піонери” - судді Мармадьюка Темпла. Важко переоцінити вплив цих місць і людей, які їх населяють, як на авторський стиль, так і на сам сюжет історичних романів Купера, адже велика частина всього написаного автором це не просто плід його уяви, а більш-менш реальні історії з життя людей, з якими йому випало познайомитися.
Початок життя
Сам же Джеймс Фенімор Купер народився 15 вересня 1789 року у місті Берлінгтон, і став дванадцятою дитиною в сім’ї. Після того як йому ледь виповнився рік, вся його родина переїхала до батька в недавно засноване село Отсего (Куперстаун). Там юний Джеймс отримав початкову освіту в місцевій школі, і, що не менш важливо, познайомився зі звичаями тамтешніх індіанців. Як губка хлопчик вбирав розповіді переселенців з різних країн, слухав численні суворі, які як наслідок стали легендарними, історії-спогади учасників франко-індіанської війни і війни за незалежність. Його дитинство і юність пройшли там, де в кінці 18 століття проходив “фронтир” - поняття в Новому Світі більш соціально-психологічне, ніж географічне - рубіж між вже освоєними територіями і первозданними землями американських індіанців. Героїв своїх майбутніх книг: піонерів, фермерів, мисливців, індіанців він знав не з чуток. Коли ж Дж. Куперу виповнилося 13 років, він вступив до престижного Єльського коледжу і провчився там два роки (1803-1805), але так і не отримав заповітного диплома, тому що був виключений за “погану поведінку”. У списку “пустощів” майбутнього письменника значилися підірвані двері одного з студентів коледжу, а також студент Купер намагався надресирувати осла, щоб той зумів сидіти на стільці професора. Після невдалої спроби здобути вищу освіту, давно мріючи про море Купер записався на флот. Кілька років він борознив океанські простори на торгових судах, і як тільки йому виповнилося 18 років, записався на службу у військово-морський флот США. Під час служби на флоті він брав участь в будівництві військового судна на озері Онтаріо, і саме цій обставині ми зобов’язані чудовим описами самого озера і його околиць в романі “Слідопит, або на берегах Онтаріо”.
Сімейне життя
У 1811 році Дж. Ф. Купер покинув флот в чині мічмана і незабаром одружився. Його вибір припав на молоду французьку красуню Сьюзан Делане, яка походила з родини, що симпатизувала Англії в роки американської революції, тому що її предки походили від перших правителів колонії Нью-Йорк. Саме її впливом пояснюється відносно м’яке ставлення автора до англійців і їх уряду в ранніх романах письменника, що ніяк не можна назвати виразом настрою загальної маси американців по відношенню до англійців в ту епоху, адже ще зовсім небагато часу пройшло з подій американської революції, і ще менше після англо-американської війни (1812-1815).
У Джеймса і Сьюзан було семеро дітей, один з яких став дідусем іншого американського письменника Пола Фенімора Купера (1899-1970). Однак на життя і творчість письменника його дружина вплинула не тільки прищепленням терпимості до англійців, але і безпосередньо підштовхнула Купера на письменницьку стежку. Одного разу, закінчивши читати черговий англійський роман, Купер вигукнув: “Я міг би написати цілком кращу історію!”. Саме Сьюзан зуміла зловити його на слові, і щоб не здатися хвальком, Дж. Ф. Купер за кількох тижнів написав свій перший роман “Обережність” ( “Precaution”; 1820), проте він був пошматований англійськими критиками. Другим романом Купера, вже з американського життя став “Шпигун, або Повість про нейтральну територію” ( “The Spy: A Tale of the Neutral Ground”; 1821), і саме ця розповідь принесла Куперу популярність як у себе на Батьківщині, так і в старому Світі. Світове читацьке співтовариство зустріло на ура животрепетну історію про просту людину, яка, щодня піддаючи своє життя небезпеці, повністю і беззастережно віддавалася служінню Батьківщині. Це був перший роман, присвячений історії війни за незалежність. Окрилений таким успіхом Купер перебрався в Нью-Йорк, щоб перетворити своє захоплення в кар’єру письменника. Два роки по тому в 1823 році він видає перший роман зі своєї прославленої на весь світ пенталогії про мисливця, розвідника, і просто людину - американському громадянина Натанаеля Бампо на прізвисько Соколине Око. Натхненний успіхом книги, Купер випускає наступний роман з цієї серії, він став вінцем його письменницького мистецтва - “Останній з могікан”. Головний герой всіх п’яти частин пригодницького роману, Натті Бампо, з’явився з розповідей, які письменник чув від поселенців. Обробивши місцевий фольклор, Купер показав, що історія життя простого мисливця може бути не менш цікавою, ніж розповідь про діяння великого полководця. Куперу вдалося першим створити епопею з життя американського народу і його предків, що колись жили на цій землі. Описуючи цей період, автор намагався показати, як поступово змінюється головний герой та оточуюча його дійсність. Відносини між людьми стають більш жорстокими, людина йде від розуміння природи і стає більш прагматичною, можна навіть сказати, черствіє душею. Створені Купером образи індіанців з’явилися відкриттям для європейських читачів. Його герої зовсім не виглядали традиційними дикунами або незвичайними, одягненими в золото і пір’я екзотичними мешканцями. Вони були абсолютно звичайними людьми, наділеними людськими пристрастями, і вели свій спосіб життя. Їх поведінка відрізнялася благородством і відкритістю, а внутрішній світ нерідко був багатшим світу прибульців. Успіх цієї серії романів був такий великий, що навіть англійська критика повинна була визнати талант Купера і назвала його американським Вальтером Скоттом. Іншою стороною творчості Купера стали романи, присвячені морській тематиці. У них Купер розповідає про відкриття Америки, про війну Англії та Франції і, звичайно ж, про піратів. Герої письменника роблять неймовірні подвиги, шукають скарби, рятують красунь. Справжність опису всіх історій, неповторний опис природи підкуповує читача, і все це пояснюється колосальним життєвим досвідом Дж. Ф. Купера. Книги Купера швидко завоювали любов і популярність читача.
На останок
Останні роки життя Купер, вже, будучи главою свого сімейного клану (після смерті батька і старших братів) продовжував працювати в якості письменника-історика. Їм були створені праці, в тому числі і з історії військово-морського флоту США, і з історії міста Нью-Йорка. Помер Джеймс Фенімор Купер 14 вересня 1851 від церозу печінки, не доживши лише одного дня до шістдесяти двох років. Купер став засновником своєрідного літературного жанру - роману-вестерна. Кілька поколінь американських письменників - Б.Гарт, М.Рід, Р.Хаггард - вважали його своїм учителем. Наповнені ідей подвигу і боротьби книги Купера і зараз продовжують вчити честі, мужності, вірності.
15.02.2016 | Сторінку підготував Андрій Петровський |
Рівне-Ракурс №10 від 15.02.2016p. На головну сторінку |